APOLLO 15 FERDEN HAR TATT:
4 DAGER, 3 TIMER, 46 MINUTTER
Warren, jeg har utskriften med alle koordinatene.
Takk.
Ok, Endeavour, jeg ser deg. Molly, du vises direkte hos alle TV-selskapene.
Er jeg på TV? Virkelig?
Du skulle sagt noe. Jeg hadde gjort noe med håret.
Jeg liker det. Du er nydelig, skatt. Herregud. Der er jenta mi.
Hvorfor handler alt om henne?
Fordi hun er noe nytt, ikke sant? Den første kvinnelige astronauten.
Men pappa er sjefen hennes.
Ok, bare spis frokostblandingen din.
Millioner av mennesker rundt om i verden er ivrige etter å høre hva du tenker
nå som du går i bane rundt månen.
Man blir ganske ydmyk.
Du kan se hele verden fra vinduet her.
Det er vanskelig å tro at alle jeg noensinne har kjent,
hvert eneste land, hver eneste sivilisasjon,
befinner seg på den ørlille blå og hvite ballen.
Vi har fått tusenvis av brev fra kvinner du har inspirert.
Jeg har ett her fra åtte år gamle Abigail Crouse i Solvang i California.
Jeg vil lese det for deg.
"Kjære Molly, jeg har elsket rommet så lenge jeg kan huske.
Broren min har modeller av alle Apollo-skipene,
og jeg pleide å få bråk fordi jeg lekte med dem.
Men etter at du ble valgt til å være med Apollo 15,
kjøpte pappa en egen modell til meg.
Jeg har oppkalt kommandomodulen Cobb
og månelandingsmodulen Molly, etter deg.
Noen av ungene på skolen sier at det ikke er noe vann på månen
og at oppdraget deres er en vits.
Men jeg tror på deg og vet at du vil finne det.
Din venn, Abigail."
Vil du si noe til Abby? Jeg er sikker på at hun ser på.
Jeg skal prøve ikke å skuffe deg.
Og kutt. Da er vi av lufta. Godt jobbet.
En stjerne er født.
Ikke glem de ubetydelige menneskene som hjalp deg.
Så raskt jeg kan.
Før Molly begynner å lete etter en agent,
har vi noen gode nyheter.
Rocky Ray og geologene
har gått gjennom spektroskopien fra rekognoseringen,
og de tror at de har funnet is.
Tonnevis. Bokstavelig talt.
Si hvor den er, og vi skal ta med en saftis til dere.
Nei, Endeavour.
Geologteamet skal bruke informasjonen til å velge steder for senere oppdrag,
for isen er ikke i nærheten av landingsområdet deres ved Mare Frigoris.
Hvor er den?
På sørpolen. Shackletonkrateret.
La oss dra. Forandre planen. La oss lande i Shackleton.
Det er en stor forandring.
Ikke tull. En forandring på 4 000 kilometer.
Nei.
Flygelederen gir det tommelen ned.
Det er en for stor risiko, og dere har ikke det nødvendige utstyret.
Dere skal lande i Frigoris som planlagt.
Vi skal endre oppdraget til Apollo 16 til Shackleton.
Før vi dro, fortalte forskerne at iskonsentrasjonen i Frigoris
var rundt 250 deler per million.
Hva viser resultatene for Shackleton?
Etter deres undersøkelser kan de være 500 ganger bedre.
Da anbefaler jeg på det sterkeste at dere revurderer dette.
Vi har ikke kommet hele denne veien bare for å grave masse tørre hull.
Houston, skrur av mikrofonen et øyeblikk.
Oppfattet, Endeavour.
Kom med det, Mol.
Hva har skjedd med "holde seg til oppdraget samme hva"?
Oppdraget er å finne is.
Vi fløy bare over Shackleton
for å få fatt i dataene de jubler sånn over.
- Er du med på dette? - Å forandre landingsområdet midtveis?
Det er farlig og dumt. Jeg elsker det.
Selvsagt gjør du det. Du behøver ikke å dra ned.
- Vil du bytte jobb? - Hei.
CIA er redde for at sovjeterne skal plassere militært utstyr på månen.
Hvorfor skulle noen sette rakettvåpen på månen?
Alt jeg vet, er at presidenten vil ha den basen.
Vi trenger et brohode mot sovjeterne.
Shackleton ser ut som riktig sted,
så om vi kan få Apollo 15 dit først, bør vi gjøre det.
Mannskapet har det siste ordet.
Snakk med dem.
Vi øvde på Frigoris.
Ingen vet hva som er på bakken i Shackleton.
Vi tjener ingenting på å mislykkes med et halvhjertet forsøk i siste minutt.
Det er pussig, for det
var hele din tilnærming til treningen.
Det var da.
Hør her, av og til må man ta en råsjanse.
Hva vil det si?
Det betyr, tar man ingen sjanser får man ikke vann fra månen.
Om det bare var meg, ville jeg ta sjansen.
Men om vi krasjer, sier de ikke: "Baldwin dreit seg ut."
De vil si: "Kvinner klarer seg ikke i rommet."
Og hva vil de si om vi kommer tomhendte hjem?
Det pressen har sagt hele tiden:
Denne ferden er bare et PR-stunt.
Akkurat.
Endeavour, Houston.
Vi har revurdert en landing i Shackleton.
Flydynamikk har en flygeplan dit,
men vi vet ikke hva slags landingsområde dere vil finne.
Det er en stor risiko, så det er opp til dere.
Er dere fortsatt med?
Det er opp til deg, Cobb. Jeg kan ikke gjøre det uten deg om bord.
Visst faen. Vi gjør det.
Sånn skal det være. Flink jente.
Houston, dette er Endeavour. Vi er klare for Shackleton.
Husker du hva du sa rett før oppskytingen?
Ja, nå skal du virkelig gjøre noe.
NED I AVGRUNNEN
KSQT-NYHETENE KANAL 6
Månemodulen Seahawk har forlatt banen på baksiden av månen,
og de gjør seg klare for nedstigningen til Shackletonkrateret.
Astronaut Cobb er dermed ett skritt nærmere
å bli den første amerikanske kvinnen på månen.
Unnskyld meg, mine damer.
Denne historiske måneferden håper også å besvare spørsmålet
om det fins is på månens overflate.
Forskerne sier at det mest sannsynlige området befinner seg dypt nede i kratrene
som sjelden blir truffet av stråler fra solen.
Oppdagelsen av is og derfor vann, gjør en permanent amerikansk månebase mulig...
Hei, Karen. Unnskyld at jeg er sen.
Nei, du rakk det før de lander.
Ja, hør her,
jeg vet at dere liker å drikke, så jeg håper du liker mezcal.
Jeg har aldri smakt det.
Da kan du glede deg.
Denne ble destillert i Oaxaca.
Det er den typen konsulen drikker i Under vulkanen.
Er det en film?
Nei, en fantastisk roman om en alkoholiker.
Men han har mange forsonende trekk også.
Han er en slags tragisk helt på sin egen, forskrudde måte.
- Du burde kikke på den. - Ok, ja.
Kom inn, da vel. For de gjør seg klare til å lande.
Seahawk, fem sekunder til nedstigning.
Oppfattet. Nittini. Start.
Prøv å ikke rote det til, Cobb. Ok?
Det har aldri stått mer på spill.
Seahawk er nå åtte minutter unna
en farlig landing i ukjent terreng.
Kritikerne kaller NASAs forandring av planene i siste øyeblikk
"det mest dumdristige NASA noensinne har forsøkt...
Kom hit, kompis.
...og en uforsvarlig måte å risikere livet
til den første amerikanske kvinnen som har reist til månen på."
La oss håpe at de tar feil.
Redusert drivstoff.
Ingen advarsler. Ser bra ut.
Fire tusen fot. Nedbremsingsfasen fullført.
God fart fremover, faller ubetydelig.
Oksidasjonsmiddel omtrent én prosent under.
Ok.
Houston, Seahawk. Vi skal rette fartøyet opp litt.
Oppfattet, Seahawk.
Styringssystemene samsvarer.
Dette er så nært jeg kom med Apollo 10.
Hold deg til meg. Denne gangen skal jeg ta deg helt frem.
Det var den Cobb-en jeg så etter.
Reaksjonskontrollsystemet er bra. Ingen advarsler.
Posisjonssjekk fremover. 15 nautiske mil unna.
Trykket i nedstigningssystemet er bra.
Vi er over Shackleton.
Det er jammen mørkt der nede.
Vi er fortsatt over krateret, rundt fire nautiske mil fra kanten,
så høydeavlesningene er store.
Sytten prosent drivstoff.
Det kan bli et problem, flygeleder.
Kom igjen, Ed.
Styringssystemene stemmer overens.
Drivstoff og oksidasjonsmiddel innenfor én prosent. Ser bra ut.
Ok, sjef. På tide å finne en leirplass.
Ok, Houston. Jeg har pekt ut en fin, flat flekk
omtrent en halv kilometer fra Shackleton som landingssområde.
Det vil kreve stor nøyaktighet.
Det er det de betaler meg for.
2 000 fot, 42.
Ok.
Dette er et fint sted.
800 fot. 44, 45.
Seahawk, Houston. Gå inn for landing.
Ok, da setter vi i gang.
44, 400 fot, 20 fot per sekund.
Ok, jeg er i P66.
Femti fot ved minus tre.
Farten fremover og på sidene ser bra ut. Sju prosent drivstoff.
Ok, vi virvler opp en masse støv.
Femten fot ved én. Minus én. Seks prosent drivstoff.
Åtte fot. Minus én.
- Vi har kontakt. - Stenger av motorene.
Houston, Shackletonbasen. Seahawk har landet.
Jøss.
Vi er virkelig her.
Jeg har aldri hatt mer lyst på en sigarett.
Du har kommet langt.
Ok, vi tar en runde i rommet. Skal de bli eller ikke bli nå.
Hva syns du om faren din?
- Han er den beste. - Ja, ikke sant?
Hei, skatt!
Så godt å se deg. Helt fantastisk.
- Deg også. - Å ja.
Fortell meg hva du gjør hos NASA.
Ikke noe særlig.
Jeg går på PR-arrangementer som den symbolske svarte jenta.
Og det er det hele?
Etter alt du gjorde for å få den nålen, og det er alt de gir deg?
Ja.
Det er én ting til de vil at jeg skal gjøre.
Hva da?
Fly til månen.
Vent, sier du at...
Ja! Jeg er valgt ut for Apollo 18!
Nå kødder du!
Nei, Clay! Jeg skal dra!
Jeg sa det! De kan ikke holde deg unna.
Det har aldri eksistert et mer moderne, fullstendig familievennlig kjøretøy enn...
Greit, jeg har fersk mais her.
Mamma, kan vi se på Laugh-in til pappa kommer på igjen?
Ja da. Bare ha det på lavt.
La meg lage plass på bordet.
Takk, Trace.
Jeg skulle lage stekt kylling, men jeg hadde ikke tid,
så Sheila grillet. Jeg skal hente den på kjøkkenet.
Nei, det går bra. Det er ganske fullt her nå.
La den være på kjøkkenet, og så kan vi ta den frem senere.
- Greit. - Nei.
Jeg tror ikke vi kunne få Nixon til å stå stille for å få seg en på tygga.
Få seg en på tygga?
Det er vel på sin plass å gratulere.
Jeg hører at du er utpekt til mannskapet på Apollo 25.
Ja, ryktet sprer seg raskt.
- Gleder du deg? - Jeg er helt fra meg.
Om noen hadde sagt for to år siden
at jeg skulle gå i bane rundt jorden,
ville jeg trodd at de var sprø.
Jeg også.
Når skal du og Larry gifte dere?
Jeg vet ikke.
Vi har bare vært sammen i et par måneder, så...
Så? Frank visste i det øyeblikket han så meg at jeg var den utvalgte.
Dere to er opplagt ville etter hverandre. Hva venter dere på?
Jeg tror ikke Larry er klar til...
Tøys. Menn vet ikke hva de vil.
Jeg måtte trekke Frank frem til alteret.
Men jeg visste at han egentlig likte det.
Fint å se deg, Gloria.
Hei, vil du ha mais?
Takk.
Ja.
Du må være lettet over at Molly har landet trygt.
Å, du aner ikke.
Jeg har ikke sovet mye de siste nettene.
Jeg bare liksom...
Du...
Drømmer du noen gang om at Ed krasjer?
Det er det de kaller det, ikke sant? Når flyet...
Ja, det er det de kaller det, men svaret er nei. Aldri.
- Virkelig ikke? - Nei, jeg drømmer ikke.
Du har aldri hatt en eneste drøm i hele ditt liv?
Kanskje da jeg var liten, men...
Jeg må ha vokst fra dem.
Du er veldig heldig, Karen.
Den drømmen jeg hadde i natt ødela meg.
Prøv å ikke tenke på den.
Jeg skulle ønske jeg kunne det.
Den var bare så rar.
Jeg gikk splitter naken på månens overflate.
Ikke noen romdrakt.
Det er latterlig.
Ja, men i drømmen virket det helt naturlig.
Jeg kunne føle sandkornene mellom tærne mine.
Og så kom jeg til et digert krater,
og jeg så en masse røyk som steg opp fra det, og...
Vet du hva, Wayne,
jeg tror kanskje at det ikke hjelper å snakke om det.
Du må bare få det ut av tankene nå. Ok?
Vent, bare hør på meg, vær så snill.
Jeg må fortelle noen som vil forstå.
Jeg klatrer til toppen av krateret, og jeg ser ned,
og i bunnen er Mollys skip i brann.
Og plutselig løper jeg ned i krateret, og jeg snubler,
og jeg får sand i øynene og munnen.
Og jeg roper på henne. Og jeg får ingenting.
Jeg finner henne ikke.
Så jeg løper rundt skipet og da ser jeg...
Hva ser du?
Hodet hennes.
Det er Mollys avhugde hode og...
For hjelmen hennes har sprukket,
og ansiktet hennes har blemmer og er forbrent...
Wayne, det holder.
Det holder.
Vi snakker aldri om disse tingene.
Ta et skritt til høyre, så jeg får med høyden bak deg.
Hvor mange flere skal vi ta?
Jeg er ikke Raquel Welch.
Det er en del av oppdraget. Så vi gjør det. Opp med visiret.
Ok.
Houston, jeg foreslår at vi avslutter. Jeg håper vi har ett Shorty liker.
Han blir sikkert ekstatisk, Ed.
Om begge kan snu dere mot TV-kameraet,
så vil USAs president gjerne snakke med Molly.
Helvete heller, tuller du?
Nei, og jeg vil minne deg om at vi er på TV.
Beklager. Håper du kan fjerne det.
Hei, herr president.
Hei, Molly.
Jeg snakker med deg fra det ovale kontoret i Det hvite hus.
Jeg kan ikke få sagt hvor stolte alle er
over det du har gjort for landet ditt og for kvinner overalt.
Det er en ære, herr president.
Jeg håper jeg kan få med nok is tilbake til deg til en drink.
Jeg vet hvor glad du er i en stiv drink.
Ta med nok til to, og jeg kan ta den drinken med deg.
Jeg ser frem til det.
Jeg ber om at du og resten av mannskapet får en trygg tur hjem.
Takk, herr president.
Sendt direkte fra månen.
Jeg trodde aldri jeg ville få se dette.
Tidene forandrer seg visst.
- For Molly. - For Molly.
Det høres ut som astronaut Cobb venter at letingen etter is skal lykkes.
I løpet av de neste tre dagene
vil Cobb og Baldwin bruke månebilen.
Jeg er lei for å kaste alle ut så fort, men jeg må legge meg.
Så tidlig? Klokken er bare 18.00.
Ja, de er ferdige med uteaktivitetene, og Ed legger seg snart.
Og når han legger seg på månen, legger jeg meg her.
Og jeg står opp med ham.
Takk.
Takk for alt. Jeg setter pris på hjelpen i dag.
Vi ses i morgen.
- Takk, Karen. - Ha det.
- Jeg beklager om... - Takk for at du kom.
- Ok, vi ses. - Ha det.
Ha det, Wayne.
Den fyren er så utrolig rar. Og han lukter underlig.
Det er fordi han har røykt gress.
- Hva? Mener du... - Marihuana.
Herregud, Trace. Hos meg?
Nei, før han kom hit, tror jeg.
Men takk for at vi fikk komme.
Ja, ok.
FERDSKONTROLLSENTERET
- Hei, Margo. - Hei.
APOLLO 15 ANDRE DAG PÅ MÅNEN
God morgen, Shackletonbasen. Hvitt team er tilbake.
Godt å høre, Fred.
Rødt team nevnte at vi ser data, men ikke bilder.
Vi fester fortsatt hovedkameraet på bilen.
Og Mollys drikkepose spruter henne fortsatt i ansiktet?
Nei, jeg bøyde mikrofonen vekk fra munnstykket,
som forresten er flott til å klø seg på nesen.
Det skal jeg notere for folkene som skal på 16.
Jeg skrur strømbryteren av og på nå.
Vi ser deg klart og tydelig.
Hovedkameraet fungerer.
Greit, vi drar og finner en stor isbøtte.
Det er oppfattet.
Avholder oppdragsledere vanligvis møtene her?
- Denne gjør det. - Ok.
Danielle. Velkommen til mannskapet på Apollo 18.
Takk, sir.
- Det er Clayton, ikke sant? - Ja.
La meg finne et glass til.
Jeg kommer til å kjøre deg hardt.
Det er som det skal være.
Vi skal møtes neste uke,
sette oss ned med Deke og gå gjennom oppdragsplanen. Skål.
- Skål. - Skål.
Jeg må si at jeg er overrasket over å bli utpekt så raskt.
Det er ikke jeg. Din venn Molly klarer seg kjempebra.
Hun har knust alle ideer om at kvinner ikke klarer det.
Jeg var aldri i tvil.
Ikke jeg heller.
Kom du akkurat tilbake fra Vietnam?
Det gjorde jeg.
Har noen tatt utmerkelsene dine?
Nei, jeg kastet dem i ansiktet på vakten på vei ut av porten.
Det skjer mye sånt om dagen.
Må kanskje grave frem noen av mine gamle.
Det er noen fjes jeg kunne tenke meg å kaste dem i.
Er du fan av Louis Armstrong, Danielle?
Ja, veldig.
Du kan si at platene hans med Hot Five og Hot Seven
endret DNA-et til amerikansk musikk.
Jeg kjenner ikke dem.
Men jeg elsker hans versjon av "Hello, Dolly!"
Å ja.
"Hello, Dolly!" Den er fin.
Hallo.
Karen, hva gjør du her?
Jeg vil snakke med deg.
Selvsagt. Kom inn.
Vil du ha te?
Det går bra.
Kan jeg ta meg litt?
Ja da.
UNDER VULKANEN MALCOM LOWRY
Det er til Santana. Det er et band.
De skal spille i Houston neste måned.
Så fint.
Ja.
Det er drømmen min.
Maler du den?
Ja, for å få den ut av hodet.
Er det hva dette også er for?
Det er en joint.
Nei, det er marihuana.
Mollys karriere vil være over
om noen finner ut at du bruker stoff.
Marihuana er ikke stoff. Det er en urt.
Så hvorfor er det en forbrytelse å ha det?
Jeg vet ikke. Hvorfor spør du ikke alkohol-lobbyen?
Jeg forstår. Du syns at alt dette er en vits.
At du bare kan gjøre hva pokker du vil.
At du kan bli høy og så kødde med den streite dama?
Jøss. Du er virkelig noe for deg selv.
Jeg trodde du var den eneste i hele programmet som kunne forstå.
- Forstå hva? - At kona mi kan dø der oppe!
Kanskje du kan late som om alt er fint. Men jeg kan ikke det.
- Bare ro deg ned, ok? - Roe meg ned? Hva?
Hvordan roer du deg ned?
Det føles som hjernebarken min skal eksplodere.
Så om jeg trenger å male marerittene mine for å få dem ut av hodet mitt,
eller røyke en joint for ikke å gå helt fra vettet,
så gjør jeg det!
Dette er hva som ikke hjelper.
At du kommer hit og dømmer meg. Det hjelper ikke.
- Ok, jeg ville ikke... - For om jeg mister Molly...
Om hun ikke...
Du kommer ikke til å miste Molly, ok?
Ed vil ikke la noe skje med henne, det lover jeg.
Du kan ikke kontrollere ting med positive tanker.
Forstår ikke dere det her? Vi har ingen kontroll.
Du bruker opp prøveglassene ganske fort, Mol.
Jeg skulle ønske vi fylte dem med is og ikke bare stein.
Klarer vi det ikke i dag, finner vi det i morgen.
Jeg tror det om du gjør det.
Det kan ha sine ulemper å være astronaut,
men det slår å grave grøfter.
Hva har du til meg?
Bare mere stein.
Houston, dette er en ny blindvei.
Om det er is her, ligger den dypt, eller den er i krateret.
Oppfattet. Ordren er å gjøre det ferdig og dra hjem til gården.
Det høres bra ut.
Ta en drink til. Det er godt for sjela.
"Godt for sjela." Jeg liker det.
Hvor var du postet?
Det 21. infanteriet. Da Nang.
Jeg kjente noen helikopterpiloter der. Det var voldsomme saker.
For å si det mildt. Tjenestegjorde du i Korea?
Jeg var for ung.
Rommet holdt meg ute av Vietnam.
Selvsagt gjorde det det.
Godt gjort.
Faren min var marinesoldat i Stillehavet.
Han snakket aldri om det, men jeg leste noen historier.
Skrekkelig.
Jeg lurte vel alltid på hvordan jeg ville takle å bli skutt på.
Men du lurte ikke så mye
at du ville gitt opp astronautnålen og kastet deg ut i dritten?
Hva mener du med det? Hva er det du prøver å si?
Ta det med ro, nå. Kom igjen.
Jeg sier bare at det er bedre ikke å vite det.
Akkurat.
Så hvordan er det?
Å være i kamp?
Først er du livredd.
Du har det fælt.
Men så begynner kampene og plutselig står alt på spill.
Livet ditt. Livet til vennene dine. Det overstiger alt.
For du er ikke lenger en person.
Du er troppen nå.
Og troppen kan ikke slås.
Du opplever en brutal glede over å overvinne fienden.
Er det hva som skjedde i My Lai?
Den brutale gleden?
Jeg var ikke i My Lai.
Jeg vet det. Jeg spør bare om hva du tror skjedde der.
Fordi du er en sånn ekspert.
Greit, det holder.
Nei, du ville vite hvordan det er å være i kamp.
Ikke hvordan det er å begå drap.
Men jeg kan forstå forvirringen din fordi du ikke har vært der.
I stedet lar du kompisene dine slippe napalm på landsbyer og bombe skoler.
Ja, du har nok rett.
Du kjenner vel bare den brutale gleden
når du er tett nok på til å se kulen treffe.
Det er en fascinerende innsikt.
Kom med én til,
og jeg sparker tennene ned i halsen din.
Jeg er her.
Clayton!
Clayton! Hva i helvete driver du med?
Jeg er lei for det, ok?
Det er min verden, mitt liv du roter til.
Kom deg ut herfra nå. Greit?
Gå. Jeg møter deg utenfor.
Pokker ta.
Du gikk over streken.
Jeg gikk over streken?
Han har vært hjemme i én dag.
Jeg tok ham med for at han skulle glemme det,
og du tvang ham til å se på det!
Takk for at du ble.
Ikke takk meg.
Du vet...
Ed ble skutt ned i Korea.
I én uke visste jeg ikke om han var levende eller død.
Og jeg fikk et mareritt som gjentok seg.
Så du drømmer faktisk.
Ja.
Hvor lenge varte det?
Det gjør det fortsatt.
Når Ed drar ut i rommet.
Jeg har aldri fortalt ham om det.
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke hvorfor jeg forteller deg det.
Nei, fortell meg alt.
Det hjelper å si det høyt.
Hva er drømmen?
Jeg løper gjennom en jungel
og blir jaget av et dyr.
Jeg kan ikke se det, men jeg kan høre det knurre mot meg.
Og jeg løper og løper
til jeg kommer til en lysning.
Og så?
Nei. Hva er vitsen med dette? Ærlig talt.
Hør her.
Bare fortell meg det. Hva er i lysningen?
Denne panteren.
Svart som natten, med store, skinnende gule øyne.
Og den spiser Ed.
Den spiser innvollene hans.
Men Ed er levende.
Og han ser på meg.
Og han er så redd. Han er så redd, som en liten gutt.
Og han roper til meg, og jeg kan ikke hjelpe ham.
Helvete.
Helvete, unnskyld.
Jeg er så lei for det. Jeg kom ikke hit for dette.
Jo, det gjorde du.
Ja.
Jeg må takke deg for at du støttet meg med hele den bleiegreia.
Jeg må si at en Geminipose ikke er det jeg så for meg som erstatning.
Jeg trodde du ville ha likestilling.
Jeg og Gordo måtte bruke dem i to uker på Gemini 7.
Takk for det bildet.
Ja, froskemennene som fikk oss ut
sa at det luktet som en latrine.
Det var ille.
Bibelen sier sengetid.
Houston, vi er klare til å ta kvelden.
Oppfattet, Shackleton.
Og vi vil gjerne skru av sensorene i natt.
Legen sier at det er greit.
Hei, Shane, kompis. Jeg håper du hører etter.
Jeg gjorde noe spesielt i dag, for din skyld.
Jeg skrev navnet ditt på månens overflate.
Det vil bli der i millioner av år.
Lenge etter at vi er borte.
Det er jævla kult.
Godnatt, Karen.
Jeg savner dere begge.
Vi savner deg også.
Sover du?
Nei.
Det var fint. Det du gjorde for ungen din.
Det er bare tøys.
Jeg er flink til store gester, men hverdagstingene...
Jeg har aldri fått barn.
De ser ut som de krever mye jobb.
Jeg er
bare ikke flink til denne pappagreia.
Hva er pappagreia?
Som å lære ham å sykle.
Jeg dreit meg ut fullstendig.
Sier du det? Du er ikke en dårlig lærer.
Selv når jeg blir grinete.
Det er jobben min. Det er noe annet med Shane.
Hvordan da?
Som med sykkelen.
Han ble forvirret
og redd.
Og det gjorde meg bare sint.
Og Deke kom innom,
så det ga meg en unnskyldning for å gå.
Jeg bare...
Jeg lot ham bare stå der.
Jeg vil aldri glemme uttrykket i ansiktet hans.
Jeg husker at jeg tenkte:
"Hva i helvete feiler det meg?"
Du er en egoistisk dritt.
Det er jeg også.
Da jeg fikk denne turen,
ble Wayne livredd.
Men jeg ville ha den.
Så jeg lot ham tro at jeg ikke gjennomskuet den modige fasaden.
Jeg valgte å la ham være livredd
så jeg kunne dra til månen.
Det er ganske egoistisk.
Karen har gått gjennom det i årevis.
Siden Korea.
Du må se det i øynene.
Vi er selvopptatte narsissister.
Columbus var sikkert det, og Magellan. Og de måtte det for å gjøre det de gjorde.
Jeg sier hurra for egoistiske dritter.
For vi får menneskeheten fremover.
APOLLO 15 TREDJE DAG: SISTE DAG PÅ MÅNEN
Herr administrator, vi er godt i gang med siste månetur og fortsatt ingen is.
Tror du at Apollo 15 vil komme tomhendt hjem?
Nei, jeg er sikker på at isen er der, og at våre astronauter vil finne den.
Jeg syns at vi bør gi oss.
Vårt beste alternativ er å sende Apollo 16 tilbake med klatreutstyr
så vi kan utforske selve krateret.
Det er ikke det beste alternativet.
Det er faktisk et bedritent alternativ.
Om vi venter på Apollo 16, vil russerne vinne dette.
Vil du forklare det for presidenten?
La dem slutte å kaste bort tiden, da. Få dem inn i krateret.
Det er tre ganger dypere enn Grand Canyon.
Hvor langt må de dra?
Hundre meter bør få oss inn i det kalde området
der det ikke har vært noe sollys på to milliarder år.
Om det fins is, er det det beste stedet.
Som du kan se, er det fordømt bratt.
Vi kan komme ned dit, men spørsmålet er om vi kan komme opp igjen.
Gutta jobber med det akkurat nå.
Og vi har bare så mye oksygen.
Skulle hatt den gamle pickupen min.
Den hadde en vinsj. Det hadde vært perfekt.
En vinsj er bare en aksling med vaier på, ikke sant?
Og vi har en masse radioledning.
Spørsmålet er om den bærer oss.
Vil du ta en råsjanse?
Houston, kan vil gjøre månebilen til en vinsj?
Jeg må tilstå at det er litt gøy å ødelegge offentlig eiendom.
Det blir kanskje ikke så gøy på turen tilbake.
Hvorfor ikke? Det er en fin dag.
Den økte aktiviteten
bruker opp oksygenet deres mye raskere enn planlagt.
Ok, de må gå tre kilometer tilbake til landingsmodulen.
Si fra når vi må si stopp.
Oppfattet.
Det er et godt tempo.
Når jeg kobler meg til og klatrer ned,
må du ha begge hender på vaieren
i tilfelle noe skjer, ok?
Du har ikke tenkt gjennom dette.
Jeg lærte å klatre på leirtur som barn.
Og jeg klatret i tau på krigsskolen. Ingen diskusjon.
Vi har et teknisk problem, og det gir blaffen i hvem som er sjef.
Denne riggen er ikke like sterk som den på bilen.
Og selv i en sjettedels gravitasjon veier jeg halvparten så mye.
Vil du at denne tynne jenta skal holde den feite ræva di oppe?
Send meg ned.
Boeing er enige med Molly.
Men du vet at de bare vil redusere risikoen.
Så det er opp til deg.
Jeg kan gjøre dette. Stol på meg.
For et par år siden ville det vært utenkelig for NASA
å godkjenne et så usikkert prosjekt.
Men i kappløpet for å få den første månebasen
har ferdskontrollen kastet forsiktigheten på båten.
I skyggen av Apollo 10
og "forsiktighetskulturen" som har fått så mye kritikk...
Unnskyld meg.
...etter sovjeternes landing...
Sent ute igjen, hva?
Jeg ville ikke skuffe deg.
Jeg har med noe til deg.
Jeg brukte hele dagen. Det er drømmen din.
Ja, jeg vet det.
Takk.
Vær så god.
Vi må se på TV-en.
Molly skal gå ned i Shackletonkrateret nå.
Vent, hva? Når skjedde dette?
Det går bra. Kom inn. Jeg skal forklare.
Astronauter trener vanligvis i årevis før en tur til månen.
De gjennomfører øvelsesprosedyrer for hver lille del av oppdraget.
Ingenting overlates til tilfeldighetene.
Sett i forhold til dette
er Cobb og Baldwins avgjørelse om å foreta denne innviklede
manøveren som ikke er planlagt, både et modig og usedvanlig valg.
Houston, vi er klare til nedstigning.
Oppfattet, Ed. Sett i gang.
Er du klar, Mol?
Linen er sikret.
Slipp ut line.
Molly er nå ute av syne i krateret.
Rolig, Ed.
Bare holdt av en tynn, elektrisk ledning, klatrer nå astronaut Cobb ned...
Hva om ledningen ryker? Krateret er mange kilometer dypt.
Hei, Wayne. Pust.
Molly, overføringen din falt ut lite grann.
Det er oppfattet.
Albedoen er ganske jevn.
Jeg ser ikke noe særlig smelting på grunn av sammenstøt.
Stram linen.
Forstått.
Jeg er på vei inn i mørket nå. Jeg skal gå langsommere herfra.
Det er oppfattet.
Langsommere.
- Stram linen. - Forstått.
Øynene venner seg til lyset.
Mol? Kan du sjekke kameraet ditt?
Hvordan er det?
Ok, det er bra.
Ikke mye å se. Bare steinete frembrudd. Ikke mye støv.
Ed, lavere.
Stram linen.
Forstått.
Tretti meter fra kanten. Kan like gjerne bruke dette som utgangspunkt.
Går det bra, Mol?
Molly?
Mol, går det bra?
Ja, jeg mistet bare oversikten lite grann.
Ok, la oss se hva vi har.
Ikke mye støv. Jeg tror at dette er basalt.
Nei, breksje. Dette er grunnfjell.
Ikke noe is.
La meg prøve igjen fem meter lenger ned. Senk meg.
Mollys oksygenforbruk er større enn forventet.
Jeg er redd hun ikke vil ha nok til å lete lenger.
Hvor lang tid tror du?
Med det nåværende forbruket, maksimalt to minutter.
Og det er på hengende håret. De har en lang gåtur etterpå.
Vi vet ikke hva som kan gå galt på veien.
Hvor lenge kan dette fortsette?
De har bare 90 meter med ledning, så...
90.
Her.
Vær så snill.
Det er slutten av linen. Det du ser, er det du får.
Oppfattet. Jeg skal slå til på begge sider.
Ingenting.
Jeg kommer bare fire centimeter inn med hammeren.
Det er bare mer basalt. Fortsatt ikke noe is.
Det var det, tiden er over.
Gjør det ferdig, Fred.
Ed, Molly, dere går tomme for oksygen.
Du må gi deg og komme opp igjen.
Nei, Houston.
Jeg vil prøve noe annet her.
Jeg trekker deg opp igjen.
Jeg trenger mer tid.
Ikke få meg til å dra deg opp langs steinene.
Ikke gjør det, Ed.
Hva i helvete gjør hun?
Hjertefrekvensen er på 170. Hun bruker oksygen som en gal. Nå holder det.
Flygeleder?
Dette går ikke, Molly. Du må komme hjem.
Si det igjen. Jeg hørte ingenting etter "dette".
Dette er amatørtøys.
Hun vil få seg selv drept og ta Baldwin med seg.
- Fred! - Molly, slutt å tulle.
Du har bevist alt du behøver å bevise.
På tide å komme opp igjen.
Hører du meg, Mol?
Molly, hører du meg?
Oppfattet. Bare én ting til.
Du har 30 sekunder, og så haler jeg deg opp.
Avtale.
Houston, ser dere dette på skjermen?
Oppfattet, Molly.
Det ser ut til at du hadde rett.
Det kan være... Det kan være is.
Folkene her vil at du skal ta det med tilbake for prøver.
Det regnet jeg med.
Men dette er det avgjørende.
Herregud.
Det ser ut til at vi har en lavatunell full av is.
Herregud. Umulig.
- Få Molly ut derfra nå. - Ja.
Ed, trekk henne opp.
Oppfattet. Kom an.
Ja, hva venter du på? Sett i gang.
Har du lagt på deg der nede?
Akkurat. Kvinnen gjør hele jobben og så klager mannen.
Fred.
Si at de skal slutte å prate, bevare oksygenet.
De kan prate så mye de vil når de er tilbake i landingsmodulen.
Vann på månen.
NASAS farlige sjansespill ser ut til å ha lønt seg.
Amerikas første månebase kan bli plassert i Shackletonkrateret.
De er inne.
De er tilbake i landingsfartøyet, og de ser ut til å være i god behold.
- Det gikk bra. - Helt utrolig.
- Jeg må kaste opp. - Ja, det har vært litt av en dag.
- Vi tar oss en drink. - Ja.
...og de har oppdagelsen av måneis med seg.
Pressen er i hagen foran huset.
Jeg tror ikke de går noe sted før de får en uttalelse fra oss.
Vi får gå ut til dem.
Kanskje dere to bør gå. Jeg har aldri snakket med pressen.
Tøys. Du vil klare deg fint. Kom an.
Ok.
Utrolig at det kan føles så fantastisk å puste.
Houston, dere vet ikke hvor godt dere har det.
Det tror jeg faktisk vi gjør. Selv Margo smiler.
Jøss. Noen må ta et bilde av det.
Legen insisterer på at vi endrer tidsplanen deres med 15 minutter
så dere får tid til bare å puste.
Få oksygen inn i kroppen. Dere må også få i dere væske.
- Det kan vi gjøre. - Å ja.
Hva?
Jeg må se grunnen til alt dette.
Den smelter.
APOLLO 15 SEAHAWK OKTOBER 1971
Seahawk, du er klar til oppskyting.
Oppfattet, Houston.
Vi har godsakene i fryseren, og vi er klare til å fly.
Styringssystemet er på.
Ok, hovedarmeringsknappen er på.
Bra oppskyting.
Helt ifølge planen.
For en utsikt over krateret.
Banen er god, flygeleder.
Akkurat dit den skal. I rute.
TO ÅR SENERE
78 timer, 33 minutter.
Ekstern styring er der den skal.
Det ser ut til at bomodulen
akkurat fløy over stedet der Apollo 15s modul landet.
250 ved 15. Drivstoff 12 prosent.
160, tre fot per sekund nedover. 50 fot.
To fot per sekund.
Lett kontakt. Motor stengt av. Landing bekreftet.
Det er oppfattet.
Jamestownbasen har landet på kanten av Shackletonkrateret.
La lyset stå på for gutta på Apollo 21.
FØRSTE MÅNEBASE - 12. OKTOBER 1973
Hva sier du til det? Vi blir på månen.
Tekst: S. Marum